Тріумфи та драми галицької церковної археології в ХХ ст. - Коваль, Ігор (Добрий Пастир: науковий вісник Івано-Франківської академії Івана Золотоустого. Богослов’я. Філософія. Історія, 2009)
Завдяки церковній археології історична наука, мистецтвознавство, релігієзнавство отримують найбільшу кількість речових джерел, які доповнюють наші знання про монументальне храмове будівництво української старовини, іконографію тогочасних храмів (будову вівтарних перегородок, фресковий розпис, мозаїка), орнаментальне різьблення в екстер’єрах церков, твори декоративно-прикладного мистецтва (саркофаги, чаші, хороси, підсвічники, діадеми, дзвони, хрестики, хрести-енколпіони, кам’яні і металічні іконки тощо). На початку ХХ століття, коли археологічна наука ще остаточно не відділилась від мистецтвознавства, церковна археологія, не маючи достатнього корпусу речових джерел, свою увагу зосереджувала на всій храмовій інфраструктурі, що мала історичну та художню цінність.