Інклюзія в Церкві: можливості, переваги, виклики - Єгрешій, Олег (Добрий Пастир: науковий вісник Івано-Франківської академії Івана Золотоустого. Богослов’я. Філософія. Історія, 2021)
У статті автор намагається розкрити явище інклюзії у його соціокультурному вимірі. На думку автора, інклюзія саме у цьому вимірі хибує загрозою інтеграції до Церкви осіб, які поверхнево сприймають християнські канони, як правило не є практикуючими християнами. Автор припускає, що і надалі на рівні цивілізації буде поширюватися так звана light версія християнства, у суспільстві буде ширитися релігійний індиферентизм. Для обґрунтування своєї тези автор робить історичний екскурс, вказує, що вирішальну роль у житті суспільства відігравала релігія. Особливий акцент автор робить на цивілізаційних архетипах «жертви» (жертвоприношення складали основу більшості релігій), а також на архетипі «табу». Ці архетипи вважалися священними і мотивувалися наслідком гріхопадіння людини. Автор обґрунтовує думку, що на сучасному цивілізаційному етапі має місце нівеляція сакральних архетипів. Цитуючи уривки з Апостольської Адгортації папи Франциска «Радість Євангелія», автор підсумовує, що при неуважному підході інклюзивний підхід у Церкві може призвести до баналізації, а згодом навіть профанації усіх християнських канонів. Автор статті говорить про переваги інклюзії в медичному, правозахисному і благодійницькому вимірах, але у соціокультурному вимірі вказує на умовностях і застереженні. Інтеграція до церковного життя осіб які дотримуються нетрадиційної сексуальної орієнтації, ЛГБТ-спільнот вимагає особливого підходу і кристалізації чіткої і зрозумілої позиції Церкви. Інакше, на думку автора, існує загроза подальшої десакралізації буття.